2020.09.02. 07:00
Százévesen még szeretne felmenni a templomtoronyba
Paks emblematikus alakja Lányi Miklós, aki a napokban ünnepelte a kilencvenedik születésnapját. Az órásmester a Duna nagy szerelmese, a Paksi Sporthorgász Egyesület utolsó még élő alapító tagja.
Fotó: Molnár Gyula
Kilencvenedik születésnapja alkalmából id. Lányi Miklóst köszöntötte a napokban Szántó Zoltán alpolgármester az önkormányzat nevében. A nyugalmazott órásmester emblematikus személyisége a városnak. A polgármesteri hivatal által kiadott közleményből kiderül, hogy Lyubojevits Miklós néven 1930. augusztus 29-én született Pakson. Édesapja Szentendréről származó, szerb felmenőkkel rendelkező hajókormányos volt, édesanyja paksi sváb családból való. Családnevét 1958-ban változtatta meg a könnyebben kiejthető Lányira.
Lányi Miklós önálló iparosként órásmester volt 1963-tól 1990-es nyugdíjba vonulásáig. Pach József paksi órásmesternél tanulta ki a szakmát, később Nagydorogon dolgozott. Számtalan óra megfordult a keze alatt, de leginkább az antik szerkezeteket szereti. Volt idő, amikor tizennégy torony óráját javította. Hívták szerelni a kistérség több falvába, sőt, Bács-Kiskun megyébe is. Még 85 éves korában is előadást tartott a Bezerédj iskolásoknak, akikkel többször felmászott a katolikus templom tornyába, és azt tervezi, századik születésnapján még egyszer felmegy oda.
Miklós bácsi és a Duna kilencven éve elválaszthatatlanok. Hétéves korában kezdett horgászni, majd ifjúsági horgászként részt vett a Paksi Sporthorgász Egyesület 1947-es alapításában. Ő a szervezet utolsó élő alapítója, 1960 óta az egyesület vezetőségi tagja, jelenleg tiszteletbeli elnöke. A paksi révőrsön 1959 és 1961 között teljesített szolgálatot. Mindig szívén viselte a Duna sorsát, felhívta a figyelmet a szennyezettségre, az eliszapolódásra, a kormoránok halpusztító tevékenységére. Életének minden napja a folyóhoz köti. Deák Ferenc utcai háza a Dunára néz, amit a parttól csak a 6-os főút választ el. Ott élte le egész eddigi életét, oda született. Még átúszta a Dunát 2003-ban. A horgászatban ugyan ma már korlátozza az egészségi állapota, ugyanakkor korát meghazudtoló, jó fizikai és szellemi állapotnak örvend. Soha nem dohányzott, alkoholt rendkívül kis mennyiségben fogyasztott.
Manapság sem tétlenkedik, mert a negyvenes évek eleje óta mindent feljegyez nap mint nap, és ezekből az adatokból temérdek mennyiségűt képes szinte azonnal előhívni a memóriájából. Miklós bácsi gyakorta hajol írógépe fölé, hol a város, máskor a horgászegyesület múltjával kapcsolatos információkat rendszerezi az utókornak. Nagy álma, hogy a Duna és Paks történelmi vonatkozásait feldolgozó kéziratát publikálhassa. 1950 nyarán nősült, felesége 1986-ban hunyt el, később még huszonöt éven át volt egy élettársa. Két fia van, Miklós és István, Erzsébet lányát öt éve vesztette el. Gyermekei után öt unokával és öt dédunokával büszkélkedhet. Miklós fia vitte tovább a mesterségét.